Anatoli Rõbakovi triloogia "Arbati lapsed" järele
ARBATI LAPSED
XII OSA
Vabandust, mul soovitati teie poole pöörduda.
Kalinin, 1937
Tervist. - Tere päevast.
Andke oma pass, palun.
Oodake.
Kohe homme minge autobaasi direktori juurde, tema vormistab teid tööle.
Aitäh.
Vabandust.
Saatus kaugele mind veab.
Head aega, naine, head aega, lapsed!
Jumal teab kas tulen tagasi
Jäi troika seisma aurupilves
Kutsar pühkis oma silmi
ja äkki veeres tema rinnale
silmist pisar pärlendav
ja äkki veeres
tema rinnale
silmist pisar pärlendav.
Nüüd soolo.
Selle nimi on "Hüvasti Moskva! Tervist, Kalinin!"
Ljus, too veekest. - Võib-olla veel vorsti?
Sinu arvel või?
Kelle siis? Tüüp vormistati tööle. Korterit otsib.
Milleks tal korterit otsida vaja?
Tal pole kusagil elada või?
Sash.
Kuhu sa lähed?
Postimajja.
Praegu saab Moskvaga ühendust.
Kellele helistamiseks?
Emale. Tulen kohe tagasi.
Kas ikka emale?
Või on sul äkki naine?
Mul pole naist.
Naist pole, aga kes siis on?
Jah? - Halloo?
Halloo, Varjake.
Halloo, siin mina, Sasha.
Kuuled mind hästi, Varja?
Jah.
Tere, Sasha.
Kuidas sul läheb? - Mul on kõik hästi, ma...
Sain autojuhina tööle.
Mul...
Mul on väga kahju, et sind Moskvas ei näinud.
Kahju, jah.
Sa ju tead, kuidas mul Moskvaga on.
Tean, muidugi tean.
Kõike. Aga Kalinin on ju lähedal, tulen sinna.
Mul on siin, saad aru...
Mul pole veel kusagil eladagi.
Võime ju vaksalis kohtuda. Istume lihtsalt niisama.
Moskvast läheb hommikune rong, Kalininist õhtune.
Uurisin välja.
Ei, saa aru, päeval olen tööl, tuleb ette pikki sõite ja...
Tulen siis pühapäeval.
Tulen ise, Var.
Tulen ise, helistan emale. Vahel saadetakse meid Moskvasse ja...
Ja ütlen, kus koorma maha paneme ja...
Ja teie tulete sinna.
Hästi. - Teie aeg on läbi.
Halloo, halloo? - Halloo, Sasha?
Halloo? Halloo, Sasha?
Varja! Oodake minutike veel. Varja!
Tütarlaps, üks minut veel. Halloo.
Leningrad, teine kabiin.
Halloo? Halloo, ema?
Emake, tere. Kuidas teil läheb, ema?
Ma tulen, ostsin juba pileti, jah, ärge muretsege.
Ülehomme, ema.
Halloo? - Varja?
Ma juba muretsesin, kuhu sa kadusid.
Tere, Sofia Aleksandrovna, ma...
Kuhugi ei kadunud, võtsin töö koju kaasa ja...
Tulen kohe, kui valmis saan. - Kas Sasha helistas sulle?
Helistas. Kas teie palusite?
Ei.
See oli tema otsus.
Hästi.
Tulen kohe, kui valmis saan. Kindlasti tulen.
Head ööd. - Ootan rõõmuga.
Head ööd.
Mul pole temaga midagi olnud.
Tüdruk oli alles, väikene.
Spikreid kirjutas põIvede peale.
Pärast aga viidi mind ära.
Tema oli ainus, kes ema aitas.
Pakke tassis.
Kirju kirjutas.
Kirjutas ja kirjutas,
mina aga armusin.
Aga tema?
Mehele läks.
Piljardimängijale, sullerile. Huvitav inimene.
Las siis elab temaga.
Unusta ta ära. - Sülitan selle tüübi peale.
Teda ma aga unustada ei suuda.
Vaat, kus loll. On veel maailmas selliseid lolle.
Ei tule ta sinu juurde.
Juba ammu oleks tulnud.
Ta ei saa. - Miks ei saa?
Kõik pole nii lihtne. - Mis siin keerulist on?
Milles siin kõrgem matemaatika on, ma ei mõista?
Kui sina mind armastaksid,
ei sõidaks ma mitte ainult Kalininisse,
vaid Siberisse välja.
Sasha, ta on unistus.
Mina olen aga elus.
Puuduta.
Tublid, võite minna.
Jaa. Lõpuks ometi. Kõndige pisut.
Milline varustus! Millised kingad!
Tuleb pildistada, ainult kingi.
Nii, hästi. Sõidan praegu ära, teie jääte minu kabinetti.
Lugege mõned paberid läbi.
Telefonikõnedele...
Telefonikõnedele mitte vastata. Panen teid luku taha.
Milleks?
Et keegi teid ei segaks.
Tualett on siinsamas.
Vaat see on meie agentide mapp.
Kõigist.
Loodetavasti mõistate - ei mingeid ülestähendusi.
Ainult mällu. Kõige olulisem meelde jätta.
Muidugi mõista.
Mis siis ikka.
Iludus.
Varja. - Sofia Aleksandrovna.
Kuhu sa kadunud oled? - Palju tööd oli. Mihhail Jurevitsh on kodus?
Kodus. Mis siis on?
Ta saatis mulle raamatuid. Ta saatis mulle oma raamatuid.
Jah? Sashale andis ka palju raamatuid.
Ütles, et tal neid ehk vaja läheb, kui tagasi tuleb.
Imelik. Tulen kohe tagasi, käin ainult korraks tema juures.
Teed joome? - Joome.
Varja?
Vabandust, ehmatasin.
Astuge edasi? - Mis juhtus?
Arvate? Midagi pole juhtunud.
Miks te nii arvate?
On teil töö juures pahandused, et raamatukogu laiali jaotate?
Varjake, kellel neid poleks?
Praegu on kõigil pahandused. Kõik on hirmul, alla surutud,
panevad üksteist istuma, tunnevad kahjurõõmu.
Vaat millisel ajal me elame. Kahjuks.
Revolutsiooni eesmärgid on ununenud, vägivald aga alles.
Sellest on saanud terror. Uusi ohvreid on vaja.
Vaadake, revolutsiooni algusest
1923. aastani kaotas Venemaa kaheksa miljonit.
1921. aastal Lenin mõtles järgi ja otsustas teist teed minna.
Lenin suri, tuli Stalin.
Nii. - Ja ongi kõik.
Kuulake mind. - Ja kõik.
Istuge ja kuulake. Istuge, istuge.
Kuulake mind tähelepanelikult, tähelepanelikult.
Jah. - Kui Niina kooli direktor arreteeriti, ostsin seesama päev
talle pileti, panin rongi peale, ta sõitis väga kaugele.
Ainult see päästis ta.
Nüüd elab teise perekonnanime all, mehele läks.
Töötab koolis ajalooõpetajana.
Mul on tädi Kozlovis. Sõidate tema juurde.
Siin aga ütleme, et sõitsite ära, kuna...
Kuna olete elatanud inimene ja Moskva õhk on teile kahjulik.
Teate, ma räägin kõigile, kui kahjulik Moskva õhk on.
Nii, Mihhail Jurjevitsh, kas kuulete mind? Kuulete?
Kas te ei tahaks kuhugi sõita, et see aeg üle elada?
Teate, mõnes mõttes muidugi tahaks. - Kõik, kõik.
Helistan töö juurde.
Ja hakkame kohvrit pakkima. Oskan hästi kohvrit pakkida. - Jah?
Lähen kohvritega välja, ostan teile pileti,
teie väljute pärast mind - kohvriteta.
Lihtsalt lähete trepikojast välja ja kohtume metroos. Helistan tööle...
Olen teile tänulik ja võtan teie ettepaneku vastu.
Millal siis? - Dante, Dante. Pean teile andma Goethe või Dante.
Kus teie kohver on? - Kindlasti, ma ju lubasin.
Ei, kõik see on... Peate ajalehti vaatama, raamatuid lugema.
Teil on kõik veel ees, kullake.
Ma lähen... - Seesama kivi?
Seesama kivi.
See? Ei, see pole seesama.
See on ju minu kivi.
See, mida ma teile näitasin, elab siin, Sasha juures.
Järelikult igatseb. Seepärast peab kivi...
Pole tõsi, nad on sarnased.
Olete näinud, kuidas ta oleks nagu pooleks lõigatult alla kukkunud?
Olete näinud? - Ei.
Tõesti pole.
Käin Sofia Aleksandrovna juures ja toon, näitan teile. Oodake.
Oled see sina, Varja? - Sofia Aleksandrovna.
Tulen kohe, võtan need. - Kas tuled minuga istuma?
Kohe tulen, näitan ainult Mihhail Jurjevitshile.
Aga tulge meie juurde. - Olgu, kohe tulen.
Näete, see on üks pool, see on kerge. Minu oma.
See on teine pool, raske. See on Sasha oma.
Paneme kokku ja kokku saab suur meteoriiditükk.
Jah. - Sofia Aleksandrovna.
Võtke istet. - Lähen, helistan tööle.
Oodake. Lubasin teile ühe anekdoodi rääkida.
Inglise oma. Mul tuli nüüd meelde.
Lord istub kamina ees, teenija tuleb joostes
ja karjub: Sir, Thames ajab üle kallaste.
Ei-ei, kandke ette nagu peab.
Teenija läheb ära, tuleb uuesti joostes: Sir, saage aru,
Thames ajab üle kallaste.
Ma ju palusin teid, kandke ette nagu peab.
Teenija läheb ära, mõne aja pärast avaneb aeglaselt uks,
teenija tuleb sisse ja teatab pidulikult:
Sir,
Thames.
Vaat, milleks ma seda rääkisin...
Jah. Dante! See kuulub nüüd teile, Varjake.
Näete. Võtke, võtke!
Lähme parem minu juurde.
Joome teed.
Teed? - Panen tee keema.
Lähme. - Lähme.
Kalinin on veel kaugel? - Mis juhtus?
Kalinin on veel kaugel?
Kohe jõuamegi. Lubage.
Mis su nimi on? - Roma.
Tere, Roma.
Tere päevast. Öelge palun, kus asub autobaas nr. 1?
Seal, nurga taga. - Kohe siinsamas, nurga taga?
Jah.
Nurga taga...
Noh, mehed, kas lähme "Seligori"?
Teeme pitsikese.
Kolossaalne.
Kas ootame mind, kenake?
Sasha Pankratovit ootan.
Jah?
Pankratovit, jah?
Pankratovit.
Pankratov? Kas meil on mõni Pankratov?
Sõidab, sõidab.
Läki, mehed.
Lähme ära, ütlesin.
Miks sa tulid?
Et sind kallistada.
Tervist, kullake. - Tere.
Tervist. - Ossa!
Tohib? - Tohib, tohib.
Menüü.
Mida soovite? - Kohe.
Kuhu te siis minu oma kaotasite? - Sinu oma?
Pruut tuli Moskvast külla.
Kus nad on? - Anna veel üks.
Ei tea, võib-olla läksid kinno, võib-olla per. büroosse.
Andsid oma uberiku võtmed, jah?
Mis sa nüüd, Ljus, olen siin ise tädi juures oraste peal.
Ütle, kus nad on. Nagunii ajan kas või maa alt välja.
Võib-olla läksid kõrtsi või istuvad niisama vaksalis.
Lobamokk.
Milleks sa tulid?
Et sind näha.
Ma pole end ju veel sisse seadnud. Meil pole isegi kuhugi maabuda.
Ütlesin sulle kõike juba telefonis.
Ma sõidan ära, Sasha.
Pean sulle lihtsalt ütlema...
Armastan sind.
Kostjast...
Kostjast pean sulle ise rääkima. See...
Mul pole Kostjast sooja ega külma.
Mis tema meisse puutub?
Tahan sulle öelda, et...
Ka mina armastan sind.
Kuid mul pole õigust
sellele armastusele.
Täielik jaburdus!
Me pole sinuga kunagi tõsiselt rääkinud.
Mitte kunagi. Kirjades ma...
Kirjas seda kõike ei kirjuta. - Lugesin seda ridade vahelt välja.
Tead, kuidas? Kirjutasid: Tahan teada, mida sa praegu teed.
Oli päev.
Päike paistis.
Mina aga nagu arust ära
kõnnin mööda tuba.
Mina ka. Lugesin ka ridade vahelt.
Otsustasin millegipärast, et...
me armastame teineteist
ja oleme koos, kui sa tagasi tuled.
Moskvasse.
Moskvasse...
Näed nüüd.
Kui Moskvasse tagasi tulen, siis vaatamegi.
Ei.
Mis siis on? Ei saa Moskvas elada? Mis siis sellest.
Võin oma toa mistahes linna vahetada.
Leian seal tööd.
Tulen instituudist kaugõppesse üle
ja hakkame elama väikelinnas. Mida väiksemas, seda parem.
Seda ohutum. Tahad jääme siia? Või sõidame Kozlovi, minu tädi juurde?
Seal ei tea meid üldse keegi. Seal töötame. Seal...
Seal läheme jalutama. Millised rukkililleväljad seal on!
Ma ei hakka su elu rikkuma.
Sa tuled Moskvast ära,
lähed kaugõppesse,
mind aga arreteeritakse
ja saadetakse asumisele.
Sina jääd üksi võõrasse provintsilinna.
Sõidan sulle järgi.
Sasha.
Kõik need aastad töötasin,
õppisin
üksnes meie tulevase ühise elu nimel.
Mul ei ole tulevikku. ÜIdse mingit elu pole.
On võitlus.
Võitlus ellujäämise eest. Siis tuleb võitlus majakraami eest.
Ma ei taha sind sellesse mässida.
Lilleke lõhnav preerias,
vilespillist õrnem su naer!
Su silmad kui taevasina.
Vapra kauboi stepi taevas...
Olgu, saan aru, sa ei saa Moskvasse tagasi tulla.
Olgu, lepime kokku. - Sõidan praegu ära, sina jääd siia.
Lõpetad instituudi, saad diplomi. - Ma ei näe sind enam kunagi.
Sasha, mitte kunagi! - Selle ajaga peab mul midagi muutuma.
Mitte kunagi! Ära pane mind proovile! - Ja otsustame, on meil seda vaja.
Hästi, olgu siis nii.
Öelge, kas Sasha on teie juures?
Jah, Sasha?
Tervist. - Tere-tere, noormees.
Tere päevast. Lähme, lähme.
Huvitav.
Mida te siin teete? Miks sa koju ei lähe, Sasha?
Oleksite võtnud koduvõtmed, istunud inimesemoodi diivanil,
joonud head veini, teed.
Pole kena tütarlast lausa jaamas nutma ajada.
Teie... Teie aga ärge kartke.
Ma pole armukade.
Nagunii sõidad sa ära, tema jääb aga minu juurde.
Gleb.
Mina, Sasha Pankratov, siin.
Tasem. Mis lärmad seal?
Võta öömajale. - Ljuska viskas välja, jah?
Eks tule siis, aga ainult üheks ööks.
Põrandal magad.
Et mind ennast välja ei visataks.
Hulluks oled läinud? Sealt.
Sealt.
Ja üks, kaks, kolm. Üks, kaks kolm. Kergemalt, sõbrad.
Kergemalt! Üks, kaks, kolm. Üks, kaks, kolm.
Peale tundi tuleb tants.
Tantsida oskad? - Pisut.
Suurepärane. - Nüüd käest kinni.
Ilus.
Kõik. Tublid, tublid.
Tublid, midagi pole öelda.
Aitäh. Ja ärge unustage - nädala pärast samas kohas, kullakesed.
Sama kell. Nüüd aga - tants!
Semjon, näidake meile tangot.
Harjutame homme. Või nädala pärast.
Raske tants. Raske ja lihtne ka.
Juured asuvad Argentiinas.
Tuleb end nagu kanda.
Tol. Tolja, näita palun meile.
Vaata tähelepanelikult.
Eit on oivaline.
Voodis ei piparda. Tee, mis tahad.
Tänabki veel.
Tahad, tutvustan?
Ei taha.
Kullake, tantsid ju suurepäraselt. Kolossaalne.
Lähme, lähme.
Tahan sind tutvustada.
Semjon Grigorjevitsh, saage tuttavaks, minu sõber, Sasha Pankratov.
Väga meeldiv. Semjon Grigorjevitsh.
Olete võimekas inimene, hästi tantsite.
Olete õppinud kusagil? - Mitte kusagil.
Tõesti pole õppinud. - Loomupärane koordinatsioon ja
daami juhite hästi.
Nagu oskan. - Tulge tundidesse.
Gleb, too oma seltsimees tundidesse.
Toljake, võta, aita mind.
Rumba või siis minu improvisatsioon, ei teagi.
Maestro!
Kõik. Pankratov, Pankratov, rumba!
Käeke, palun.
Braavo!
Halloo?
Varvara, kenake, sulle.
Halloo? Halloo, kuulen.
Varja?
Küsi end töölt ära ja tule koju, oma koju.
Tulen sinu juurde. - Olgu.
Sashaga juhtus midagi? - Ei-ei.
Oled üksi? - Olen.
Mis juhtus?
Varja,
Mihhail Jurjevitsh tegi omale otsa peale.
Kuidas nii et tegi otsa peale?
Hommikul hakkas mul süda valutama, mind lasti töölt minema.
Toon kohe... - Pole vaja.
Aga tabletti? - Pole vaja. Ei taha.
Paberossi.
Saad aru, tulen koju, vaatan, tema mantel ripub.
Tundus veider, sel ajal pole ta kunagi kodus - ehk on haigeks jäänud.
Lähen sisse.
Ja tema ripub.
Ehmatasin kohutavalt.
Ajasin kogu maja jalule: mida teha, äkki on veel elus?
Tõstsime ta alla, aga surnud oli juba.
Tuli kiirabi, miilits. Küsiti, mida nägin, keda kutsusin.
Protokoll tehti. Siis pöörasid NKVD inimesed kogu toa peapeale.
Küsivad, kes käisid Mihhail Jurjevitshi juures.
Vastan, mitte keegi, oli väga üksik inimene.
Sugulasi on? On, vend Rjazanis.
Eelmisel suvel käis.
Aadress? Pole. Kuigi mul on aadress.
Ja siis kõige tähtsam, Varja.
Nad küsivad, kas ta pole kellelegi -
mulle või naabritele -
pabereid andnud. Nüüd saad aru, miks ma sind nii ruttu kutsusin?
Ta kinkis ju sulle ja Sashale raamatuid.
Ja siis?
Sellest ei tohi keegi teada, mitte üks inimene.
Nad pööravad kõik ümber, lehitsevad läbi.
Iga lehekülje. Tirivad meid ülekuulamistele.
Ma ei mõista, mida nad temalt otsivad.
See on rahvaloendusega seotud.
Ta tegeles sellega viimasel ajal ja
tal olid pahandused.
Jah.
Tal tuli arvestuste järgi kuus, kuus...
kuus miljonit inimest
vähem, kui temalt nõuti.
Ilmselt olid tal mingid märkmed.
Ja neid otsitigi.
Kaheksa sõitu.
Hästi paned, Pankratov. - Mis siis on?
Autahvile püüad. - Miks mitte?
Nagunii ei panda, püüa kui palju tahad.
Miks siis?
Ise tead, miks.
Rutem, seltsimehed, istuge maha!
Täna on loeng
nõukogude ekspeditsiooni retkest põhjapoolusele Papanini juhatusel.
Esimest korda inimkonna ajaloos jõutakse põhjapoolusele.
Pidage kinni, tuletame meelde.
Esimesena jõudis põhjapoolusele ameeriklane Perry.
1909. aastal,
kelgukoertega.
Artjomkin, mida sa räägid?
No milline ameeriklane? Millised kelgud?
Perekonnanimega Perry. Võin teile temast raamatugi tuua. Loete ise.
Mingit väikekodanlikku rämpsu me lugeda ei soovi.
Ja sina, Artjomkin, tahad nõukogude polaaruurijate saavutusi kahandada?
Sugugi mitte, kuid see on tõsi, et Perry oli esimene.
Pea ometi suu, kuhu sa tükid.
On siin tööliskogunemisel vaja kahjulikku agitatsioonitööd teha?
Mis mina siia puutun? Faktid on faktid.
Ma ju räägin, mul on raamat, võin lugeda tuua.
Aitab juba, kõik!
Papanini nõukogude ekspeditsioon oli väga edukas.
jutustas Jane Eyre